-Blodtrycket är skyhögt. -Det gör så ont!
När började det? Ska er fru snart föda?
-Först om fem veckor. -Det känns lite bättre nu.
-Blodtrycket? -Fortfarande högt.
Vi klarar det här. Oroa er inte.
-Nolan? -Va?
Säg nåt. Vad som helst.
Du kommer klara det här. Jag vill att du lägger dig ner igen.
Och andas lugnt.
Vänta här.
Min baby!
...stark orkan, kategori fyra eller fem-
-och helt säkert ödeläggande...
...dödsfall vid orkanens öga.
Orkanens öga skär rakt igenom New Orleans.
Tänk er stormen som den såg ut klockan fem.
Meteorologisk sett är det den perfekta orkanen-
-med höga och synliga moln.
Herregud! Alla springer upp till lobbyn däruppe! Ta trapporna!
Andra våningen. Iväg!
Ursäkta, du måste gå upp.
-Läkaren bad mig vänta här. -Ja, men läkarna hittar dig säkert.
Strax före gryningen rör sig Katrina snabbt ut mot kusten.
280 km i timmen! New Orleans måste sätta på säkerhetsbältet.
07:15
Manuel Diego? Finns här en Manuel Diego?
Hon mår bra, ligger på uppvak. Jag följer er dit.
Mr Hayes? Följ med mig.
-Hur är det med henne? -Det stämmer. Hur visste ni det?
-Vadå? Visste vadå? -Ni har fått en liten flicka.
En flicka?
Jag ska visa er var hon ligger. Men vi behåller henne några dar.
Prenatalavdelningen är överfull, så jag ordnade ett eget rum åt henne.
Bra. Hur är det med Abigail?
Vi gav henne allt blod vi hade.
Det ska ni veta. Dr Mendolson och jag gjorde allt vi kunde, men...
Hennes lever gav upp. Hon förblödde.
Jag beklagar.
-Okej, och... -Mr Hayes.
Jag är verkligen ledsen. Hon avled klockan sju i morse.
-Inte Abby. Nej... -Jag är så ledsen.
Inte min Abby. Hon är okej. Säg att hon är okej.
Säg att hon är okej. Ni gör bäst i att säga att hon är okej!
Säg att hon är okej. Nu går vi in till henne.
Mr Hayes...
Rör mig inte. Säg bara att hon är okej.
-Jag är ledsen, mr Hayes. -Nej, jag vill inte höra "ledsen".
Mr Hayes...
Följ med mig till er dotter.
Här borta.
Där är hon.
-Vad är det? -Det är en respirator.
Er dotter har ännu inte lärt sig att andas utan hjälp.
Nu får hon dropp och näring, och blir snart stor och stark.
Har ni några frågor?
Hur är det med Abigail?
Jag ska ge er nåt ni kan ta med detsamma. Det hjälper er.
Jag är okej. Det var bara en dum fråga.
Det är lugnt.
Jag ber en sköterska se till er.
Hur länge behöver babyn maskinen?
Er dotter... Jag skulle gissa på 48 timmar.
Men det är för tidigt att säga. Faran är över när hon börjar skrika.
Det första skriket är ett underbart ljud.
-Jag kommer tillbaka. -Dr Edmonds...
-Kommer ni flytta folk för stormen? -Det är en orkan.
Folk kommer säga det är bättre på Charity eller Lindy Boggs.
Det är det inte. Stanna här hos er dotter, mr Hayes.
Jag känner inte dig.
Jag grips av panik.
Snubben sträcker sig efter pistolen, men jag brottas så gott jag kan.
Det händer mitt på dagen utanför banken.
Jag rånar själv alltid dagtid.
Föraren hoppar ur bilen, medan jag försöker få tag i pistolen.
-Föraren struntar i pistolen. -Han vill bara ha pengarna.
Tar bagen och springer till bilen. "Nylonstrumpasnubben" skriker:
"Larry, du skulle bara våga!"
Flyktbilisten Larry står på gasen.
Han är på väg ut på gatan, när en liten bil...
-Inte så liten. -Din bil är liten.
-Den klarade det ju. -Vill du själv berätta historien?
Hur som helst, jag hoppade ur och sprayade honom i ögonen.
Med hårspray, alltså.
Jag förblindade honom. Han kunde inte springa.
-Polisen kom. Vi blev dagens hjältar. -Det var så vi träffades.
-Ni två! -Ni låter som ett gammalt gift par.
Jag oroar mig för era barn.
-Vi är inte gifta. -Vi ska inte ha barn.
Abby, jag vill inte ha babyn nu.
Jag vill ha tillbaka dig.
Jag vill ha dig.
Snälla...
Ursäkta, ni får inte vara här.
Det är min fru.
Jag beklagar men ingen får vara här.
-Hon ska inte ligga på golvet. -Vi har tyvärr personalbrist.
-Vi måste hitta en liksäck. -Vi har ingen annan plats för henne.
Det går snabbt. Vi måste få upp henne högre.
Tack.
-Det menar jag verkligen. -Det är okej.
Jag beklagar.
Hur dog hon?
När hon födde vår dotter.
Då har ni åtminstone ett barn. Det är ju bra.
Tusentals låg och sov när bullret började.
Det var Katrina som hamrade på taket och ville in.
Du har ett sparat meddelande.
Hej, älskling. Jag sa jag var okej, men nu bultar hjärtat så-
-och kanske vi borde försöka åka till sjukhuset eller komma ut ur stan?
Jag vet inte om det är nerverna eller nåt allvarligt.
Jag litar på ditt omdöme.
För att höra meddelandet igen...
INGEN TÄCKNING
-Mr Hayes? -Ja.
Hej, jag heter Shelly.
Detta är min avdelning så säg till om du behöver nåt.
Jag har nåt till dig.
Det är din dotters födelseattest.
-Har hon redan ett namn? -Nej. Vi pratade om det.
Jag tyckte om Haley. Min fru tyckte om allt utom det.
Katrina verkar vara ett populärt namn just nu.
Du förstår att Abbys favoritställe...
Alltså, min fru.
Hon älskade det där trädet i parken där vi bor.
För några år sen träffades det av blixten.
Vi brukade ha picknick där.
Hon sa alltid att det var en säker plats.
Att blixten inte slår ner två gånger på samma plats.
Tror du det stämmer?
Det där om blixten?
Ja, jag antar det.
Kanske inte gäller bara blixten.
-Vad händer om elen går? -Då tar nödgeneratorerna över.
Vi har klarat av stormar förut. Det mesta har vi nödbatterier till.
Det kommer att gå bra.
-Tack. -Det var så lite.
Du hörde vad hon sa. Det kommer att gå bra.
10:47
-Vad händer? -Vi måste ge oss av.
-Den här vägen! -Håll ihop.
-Vad händer? -Vi evakuerar.
Alla ska gå till bakre utgången.
Dr Edmonds!
-Ni sa ju läget var illa överallt. -Det är inte mitt beslut.
-Lugnt och sansat, tack! -Är det problem på sjukhuset?
Överbelastat och personalbrist. Vi evakuerar bara delvis.
-Vad gör ni med min dotter? -Respiratorn kan inte flyttas.
Om alla ska evakueras kommer ni bli körd till Charity.
-Så ni kommer tillbaka? -Jag stannar.
Säg till om jag kan hjälpa till.
Stoppa stormen.
Du gick miste om festen.
-Ja, det ser så ut. -Ska du med till Charity?
-Va? -Charity sjukhus.
-Folk åker nu. -Nej, jag stannar här.
Vi stänger om några minuter.
-Kan du ge mig lite mat? -Sjuksköterskorna tog det sista.
Kan du ge mig några mynt?
Automaterna på första våningen kommer vara rensade.
Men ta trappan till fjärde. Där finns ett väntrum utanför operationssalen.
-Okej, tack. -Jag ska med nästa buss.
I Tulane har de mat men ingen kock.
-Lycka till. -Detsamma.
Vänta.
Här är lite pålägg. Inget bröd men salami, kalkon...
Ta det.
-Jag kan inte ta din mat. -Du behöver den mer än jag.
Jag blev nästan arg.
-Stort tack. -Ät inte allt på en gång.
Äntligen goda nyheter.
En fördämning brast vid Lake Pontchartrain i New Orleans.
Detta är en ny video som vi ser för första gången.
Inget kan stoppa vattenmassorna.
14:20
Hallå! Vad fan är det här?
Vad händer?
Nej, nej, nej!
BATTERITID KVAR
Nej...
Detta gör du mig bara inte.
Dumma maskin.
Nej, nej, nej. Vi har problem med batteriet.
Finns det nån här på denna våning? En sjuksköterska?
LAGERUTRYMME
Jag behöver ett batteri. Batteri, batteri. Vänta lite.
Jag hör dig.
Kom igen, korkade batteri!
Det laddar inte. Finns här ingen som kan hjälpa mig?
-Är det nån här? -Första våningen är översvämmad.
Vi är i 204!
Kom till rum 204!
Någon! Snälla!
-Nolan. -Shelly...
Fördämningen brast. Gatorna är översvämmade. Gå ut bakvägen.
Men vi måste ta med henne och hela maskinen.
Batteriet är gammalt och laddar inte. Det håller bara i tre minuter.
-Flytta henne vartdå? -Få upp maskinen i bussen.
Det finns inga bussar.
Vi kan gå upp på taket och vänta på en helikopter.
Vi har ingen el och kan inte själva bära upp den.
Vi måste vänta på att elen kommer tillbaka och sen evakuera er.
-Så vi är fast här? -Tills elen kommer tillbaka.
-Var är dr Edmonds? -Han körde för en timme sen.
Med patienter från intensiven. Nu kan han inte komma tillbaka.
Fan! Pumpa!
Jag stannar här!
Jag stannar. Tänk på saken. Vad kan vi annars göra? Kom hit.
-Okej. -Va?
Jag går efter hjälp. Okej? Ge inte upp.
-Okej, gå. -Okej?
Ja, gå. Men skynda dig, Shelly. Skynda dig.
New Orleans polischef har bett alla poliser-
-som har båt att undsätta oss.
Men de kan inte komma fram till sina båtar-
-för vägerna är översvämmade.
TVÅ TIMMAR UTAN EL 16:15
Du vill nog inte ha nåt.
Det är inget för bebisar. Det där är bra för dig.
Det är bra för dig. Du tycker väl om det?
Nej.
Jag håller inte på att bli tokig. Jag känner bara för att prata.
Din mamma sov dåligt på nätterna.
Men på dagarna...
...var hon så energisk.
Hon drev sin egen firma.
Hon hade disciplin som en militär instruktör.
Hon...
Hon var skottsäker. Det var vad hon var.
Men på nätterna hade hon...
...en slags stressdrömmar...
Jag låg där i sängen.
Jag kunde säga vad som helst, hur mycket jag älskade henne.
Att allt skulle gå så bra.
Oftast sov hon sen lugnt hela natten.
Du skulle ha älskat henne.
Vad har vi mer?
Egentligen ingenting.
Kläder.
Babyfilt.
Latexhandskar. Vad är det?
Blöjor.
Ja, du behöver nog få blöjan bytt.
Här finns bruksanvisning.
Dig behöver vi inte. Iväg med dig.
Liten blöja till liten baby.
Vad gör jag för fel?
Ja, det här är dåligt.
Herregud! Vad har din mamma gett dig att äta? Kol?
Den ska ut. Var gör jag av den?
Vi förbereder några stycken.
Hur känns det? Är det okej?
Någon, var snäll och ta nästa. För jag är helt slut.
-Har du fått en att fylla i? -Nej.
Jag hatar pappersexercis!
-Jag heter Nolan. -Abigail.
Kul att ses.
Jag trodde de skulle utnämna mig till vicesheriff.
-Det gör de nog inte. -Det borde de göra.
-Jag stoppade ju föraren. Du såg det? -Ja, jag såg det. Bra gjort.
-Det har du gjort förr. -Ja, helt klart.
Du kanske också belönas för att du gav dig på den andre.
-Du menar han med pistolen? -Ja, just det.
Den snubben. Ja.
Och om jag inte vill vara vicesheriff?
-Vad vill du då? -Bjuda på middag.
-Det låter trevligt. -Bra. Men jag kör.
Om vi ser nån gå mot rött, kanske du får lust att köra över honom...
-Verkligen? Du måste säga det. -Det måste vi undvika.
När jag blir vicesheriff, så blir det lagligt.
Det var vår första dejt. En månad senare flyttade vi ihop.
Alla tyckte vi var tokiga, men för mig kändes det helt rätt.
Jag kan inte säga det på annat sätt. Det kändes rätt.
Det är inte ens den bästa historien. När jag friade...
Va? Vad är det nu?
Fan!
Nej.
Du skämtar.
Jag kommer tillbaka.
Fan!
Ja.
Ja...
Etiketten... Fan. Okej.
Vänta nu, för fan!
Du skämtar!
Bingo! Bingo!
Bra.
Orange...
Okej, bra.
Några till. En till...
Jag fick tag i orange! Jag fick tag i orange!
Håll ut, gumman.
Jag klarar det här. Sådär, ja.
Bra.
Nu är jag här igen. Allt kommer ordna sig.
Ja, allt kommer ordna sig.
Problemen fortsätter, Brian. Vattnet är ett problem överallt.
Folk uppmanas koka vattnet men det är problem med elen.
Nästan ingen har el, och får det förmodligen inte på en månad.
TISDAG 13 TIMMAR UTAN EL 03:28
Det är din mamma.
Hon satt i en panel på en konferens och...
...konferensen handlade om evenemangsplanering.
Det var alltså ett evenemang för att planera andra evenemang.
Jag har sparat fotot för...
...hon tyckte inte att hon var söt när hon var arg.
Hon avskydde när jag sa det.
Ja... Visst var hon söt?
Vad har vi mer?
Jag hör dig.
Här har vi nåt.
Det här är när jag friade till din mamma.
Låt mig först säga att innan vi blev ihop-
-avskydde hon tanken på giftermål.
Hon sa att det var "individens död".
Hon planerade en romantisk lång weekend på en strand.
På ett hotell som ville att hon skulle ordna evenemang där.
Och ja...jag tyckte att det var perfekt tidspunkt för mig att fria.
Jag anpassade min mormors ring.
De gav mig de här, innan din mamma kördes in i förlossningssalen.
Vi var ute och åt den kvällen.
Det var en flott restaurang längst ut på en pir.
Allt var helt perfekt. Så kom våra dryckesvaror in-
-och jag föll ner på knä och tog fram ringen...
Hon blev rasande. Hon blev så arg på mig-
-att hennes näsborrar vibrerade.
Jag förstod ingenting. Hon reste sig och slängde servetten på bordet.
Jag trodde att jag skulle dö, så jag frågade: "Vad är det?"
Då tog hon fram den här ringen.
"Din idiot. Jag skulle ju fria till dig."
Och just då kom en fotograf förbi och plåtade oss.
Vad har jag mer?
KAVALLERIORDEN SERGEANT PAUL T. HAYES
Honom skulle du ha träffat.
Ni påminner om varann.
Det här är ditt liv.
Här var du tre månader. Det ser ut som om du ligger i en hängmatta.
Vad har vi mer?
Här gjorde du oss verkligt oroliga. Du tog all näring från mamma.
Du gjorde ditt bästa, men det visste inte vi. Det här var en månad senare.
Din mamma följde en diet och tog vitaminer och kosttillskott.
Allt för att du skulle må bra, och du hängde med.
Du är en riktig kämpe. Det sa läkarna också.
Lite som din farfar.
Massor av handlingar men inga ord.
Nu har du mig.
Dags för mig att ta i...
Och klockan går...
GE INTE UPP. PAPPA
Det är stor hälsofara på grund av giftormar, eldmyror och mygg i stan.
Har du hört nåt om hälsomyndigheternas oro-
-för dem som inte hade turen att komma undan?
17 TIMMAR UTAN EL 07:30
MÅNDAG 29 AUGUSTI 2005
När du går igång igen, hör jag dig.
Radio...
Ja.
Okej.
Jag är strax tillbaka.
Hallå! Är det nån som hör mig?
Hallå!
Är det nån som hör mig?
Kom igen!
Nej!
Detta är John Engel från kustbevakningen.
Är det någon som sänder på kanalen? Vänligen svara, över.
Eller slå över till kanal 12 för nödmeddelanden.
Jag hör dig! Vänta!
Hallå! Hallå, hör du mig? Jag heter Nolan Hayes.
Jag är på Saint Mary's med en baby i respirator som behöver hjälp.
Hon måste flyttas med detsamma.
Om någon försöker komma in i stan...
Hallå?
-Vänligen... -Hör du mig?
...bevara ert lugn och undvik att gå i vattnet.
Meddelandet upprepas.
Va?
Kom igen.
BATTERITID KVAR
För en liten stund sen gav du mig två minuter. Jag vill ha två minuter.
Du är inte schysst.
Nej... Okej.
Ja.
Hur översvämmat tror du att generatorrummet är?
Jag går och kollar. Jag ska kolla det, okej?
Korkade maskin.
Fan.
Herregud!
Okej, då ska du bara över...
Ett, två...
Helvete!
Du skämtar väl?
Fan!
Nej, nej, nej! Kom igen!
Ja, ja.
Ett, två...
Kom igen. Är du beredd?
Kom igen! Var inte en sån mes.
Ja! Ja...
Okej.
Jag är på väg!
Kom tillbaka till mig.
Jag hade inte tänkt vara borta så länge.
Ja. Tack.
Tack, maskinen. Tack.
Nej.
Kustbevakningen har använt mesta tiden-
-med 17 helikoptrar i området-
-till att rädda folk och bokstavligen dragit upp dem från taken.
19 TIMMAR UTAN EL 09:30
Helt tom.
Ge mig lite. Kom igen!
Okej, allt närmare, allt närmare.
Nu så...
Fan!
Ja, jag vet, gumman.
Jag vet. Jag hör dig.
Va? Okej.
Vi försöker en gång till. Vad gör jag när jag kommer upp på taket?
Ja. Bingo!
Fan!
Nej.
Hallå! Vi är här!
Ja, kom hit! Kom ner!
Vi är här!
-Kom igen! -Hallå!
Ta oss först!
Nej, Vänta! Vänta! Vänta!
Kom tillbaka! Kom tillbaka!
Helvete! Fan också!
Det var vår räddning. Det var vår räddning.
Prickskyttar förhindrade evakuering av patienter.
Nån ville ta en sköterska som gisslan för att få en plats i helikoptern.
21 TIMMAR UTAN EL 11:27
Hallå?
Var gömmer du dig?
Nu har jag dig.
Du kan lika gärna komma fram.
Vad fa...?
Hej du.
Vad gör du där? Är du okej?
Är du intrasslad?
Ja, det är du visst.
Ta det lugnt. Stilla.
Ja...
Fan.
Jag kommer strax tillbaka.
Fan.
Nå, vad säger du?
Seså...
Är du okej?
"Bit inte den hand som föder dig."
Var nu en snäll hund så klarar vi av det här.
Vi fixar det.
Du får inte bita mig med dina vassa tänder.
Inte bita... Det ska nog gå bra. Ja, jag vet.
Jag vet. Håll dig lugn. Jag tar av det här.
Okej?
Duktig pojke. Duktig pojke.
Håll ut, Abby.
Vad gör du därute? Kom in.
Kom och hälsa.
Kom nu. Vad är du rädd för?
Okej...jag vet vad du är ute efter.
Varsågod.
Ta för dig.
Sådär, ja.
Det var vad jag trodde. Nå, har du ett namn, vovven?
Skuggan?
Pricken? Eller Stormen?
Stormen, det passar ju bra. Perfekt.
Var med på noterna. Det är ju mycket fina namn.
Brutus? Det gillar du nog.
Det kan du ta som en komplimang.
Det kommer att ta tid det här. Du kan sova en stund.
Du är smartare än jag trodde, Sherlock.
Gillar du Sherlock?
Sherlock. Det är coolt.
Då säger vi det. Du är Sherlock.
Men du har ju ett halsband. Då ska vi se vad du verkligen heter.
Jaha, du är räddningshund?
Hoppas det känns pinsamt...
Rätt fantastiskt, va? Vad säger du om detta?
Man blir snabbt trött på det. Tro mig.
-Kom nu. Vi måste iväg. -Örhänget samarbetar inte med mig.
Vi kommer för sent.
Hur ser jag ut?
-Det var som fan! -Va?
-Vi har inte tid med det här. -Har vi inte?
Du förstör min makeup!
Men...
-Det är nog restaurangen. -Nej.
Jag måste ta det. Låt mig...
Det kändes inte som äktenskapssex.
Vi måste klä oss, innan min fru kommer tillbaka.
Va?
Och så blev du till.
30 TIMMAR UTAN EL 18:18
Om igen...
Sa jag inte att det var spännande?
Vad vill du nu?
Okej, maskinen.
Är det den sista?
Okej...
Den sista.
Håll ut, Abby.
Det ser bra ut.
Bra.
Jag ville ha den här.
Den är till dig. Vill du hämta den?
Ska vi leka lite?
Ja, det vill du gärna.
Få se vad du har där.
Släpp. Den leken leker vi inte.
Nu ska jag kasta den längre bort i korridoren. Kom igen.
Ja, min pojke. Långt bort i korridoren.
Då så, Abby. Vi ska se hur bra pappa är.
Okej.
Okej. Det här borde funka.
Vi provar så. Och så dra till.
Tack.
Den är min. Jag måste koncentrera mig på detta nu.
Men du får gärna se på. Se här.
Varför är jag fortfarande här? Vart ska hunden?
Toppen. Jag har dropp-påsen här.
Sherlock?
Sherlock!
Gudskelov. Tack för att du kom.
Vad gör du här?
Jag gör allt jag kan, för att hålla mitt barn vid liv.
Har du varit här sen elen gick?
Ja, jag kan ju inte gå härifrån. Jag måste hålla igång den här.
Jag har suttit fast här utan el.
Du har visst redan plundrat stället.
Ja.
Vad händer därute? Hur blir det med elen?
Hela stan är utan el.
Över en halv kilometer elledningar är bara borta.
De måste lägga nya.
Och räddningsorganisationerna, då? Alltså Röda Korset-
-och FEMA och sånt?
-Vem är du med? -Vem som helst.
Har du nån mat?
-Va? -Jag tar de här.
-Du kan behålla resten. -Nej, du ser ju hur min situation är.
Se på babyn. Du får inte ta min mat. Jag behöver hjälp.
-Det är inte mitt problem. -Hämta hjälp till mig.
Ingen kommer hjälpa dig. Jag är snäll som låter dig behålla alla coca-cola.
Jag behöver hjälp. Du får min klocka. Här, ta klockan.
-Och du får pengar också. -Vad ska jag med en klocka?
Jag är desperat, okej?
Så jag ber dig, en främling, att se på min situation.
Gå ut och berätta för nån om mig. Det kostar dig ju inget.
Alla andra därute... Du vill inte att de ska veta om dig.
De är värre än jag. Folk plundrar alla apotek.
Var tionde minut hör man skott.
-Håll du hellre låg profil. -Jag vet inte vad andra vill...
Jag skjuter dig!
-Kalla på hunden. -Lugn.
-Kalla på hunden. -Nej, Sherlock. Gör det inte.
Ta det lugnt.
Sherlock!
Släpp mig!
Släpp påsen! Hunden vill bara ha påsarna till droppet!
Vad fan har han dem för?
Du var på väg med dem till mig.
Din idiot! Hon var sjuksköterska!
Hon var sjuksköterska!
ONSDAG 38 TIMMAR UTAN EL, 04:24
Jag frågar mig inte ens varför. Jag gör det bara.
Jag vevar på den här och kollar babyn...
Och det kommer jag fortsätta med tills armarna ramlar av.
-Om jag så dör på kuppen. -Jag vet.
Du är så envis. Det älskar jag hos dig.
-Jag fattar inte. -Vadå?
Det här. Varför blev det såhär?
-Det var inte meningen. -Jag vet.
Men ibland måste man bara hålla fast vid det man kan.
Jag blir ingen bra pappa.
-Inte lika bra som äkta man. -Jodå, det blir du.
Minns du Marks födelsedagsfest?
Vi var på p-platsen och planerade att gå till baren intill-
-för att fortsätta festen.
Men du sa nej, för jag skulle upp och jobba dan därpå och måste sova.
-Ja, och du blev skitsur. -Ja, verkligen.
Men bakom fasaden älskade jag det.
För jag visste då att du skulle bli en fantastisk pappa.
Men jag behöver dig.
Jag vill inte göra detta utan dig.
Du har mig. Och det kommer du alltid att ha.
Hon är du och jag tillsammans.
Du är inte ensam, Nolan.
Abigail.
Hon lyssnar. Hon känner igen din röst.
Abigail...
Jag är så trött.
Dödstrött.
Om de inte har radiokontakt vet de inte vad som händer.
I morse försökte en man signalera nån slags morsekod med en ficklampa.
42 TIMMAR UTAN EL 07:29
ADRENALIN
Jag kommer.
Snart kan du själv andas, gumman. Snart så...
Håll ut lite längre. Läkaren sa 48 timmar.
Så det är nog snart. Håll bara ut lite längre.
Okej? Och sen åker vi hem.
Vad bra.
Jag tar med dig hem. Det här skulle jag ha gjort igår.
-Här finns inget. -Det vet du inte.
-Stället är ju plundrat. -Lenny sa det bara var en kille här.
Jag tar en till.
Om jag bara tar en...
Hallå?
Hallå!
-Vad fan gör du? -Vi kan lika gärna knäppa honom nu.
Så fort inga snutar syns till vill du skjuta alla.
Ja.
-Det var som fan! -Vadå?
Idioterna lät medicinskåpet stå öppet.
Fan vad hög jag ska bli i kväll.
Vad är bättre än att vara hög? Att vara rik.
Du har visst aldrig varit hög.
Ta allt hydrokodon på översta hyllan. Rubbet!
Hörde du?
Vänta lite, Lobo.
Jason! Vad är det?
Det var som fan.
Vad fan?!
En baby...
Lobo! Det är en bab...
Det är okej, gumman. Det är okej.
Pappa tar hand om dig.
46 TIMMAR UTAN EL 12:29
Fan!
Här!
Hör du mig?
Ett, två...
Nu går vi.
Abigail...
Spara på krafterna.
Abigail...
Du har en intelligent hund.
Min lilla älskling... Abby, lilla gumman.
-Va? -Hörde du?
Det är en baby. Här finns en baby.
Det var som katten, en baby!
-Är det din baby? -Ja.
Jag känner dig.